Richard...
Richard...!
Richard!
Rich!
Richard!
Nej, nej, nej...
en sann berättelse
fem månader tidigare...
- Hej då. - Tack ska du ha, Tami.
Hej då!
Bonjour.
Yrke?
Vadsomhelst som bidrar till reskassan.
Vistelsens längd?
Ingen aning.
Slutmål?
Okej.
Varför blev det just Tahiti?
Vindarna förde mig hit.
Efter ett jobb på en skonare ville jag inte åka hem.
- Var är du ifrån? - San Diego. Kalifornien.
- När tänker du åka hem? - Aldrig.
Kanske när jag sett världen.
Hejsan. Varför heter båten Mayaluga?
- Det är swazi. - Jag är nyzeeländare. Vad betyder det?
Den som färdas över horisonten.
Har ni lust att hjälpa mig?
- Vad fin hon är! - Tack.
Vad hette du?
- Richard. - Jag heter Deb.
Och det är Tami.
Tami...
- Tack för hjälpen. - Ingen orsak.
Hej då.
- Trevligt att träffas. - Ja. Vi ses.
Hejsan.
Det här är till dig.
Det var omtänksamt av dig.
- Tack, Tami. - Ingen orsak.
Tycker du om fisk?
Jag är vegetarian. Jag tycker om levande fiskar!
Jag tänkte fråga om du ville äta middag.
Men eftersom du... Jag kan göra en jättegod vegetarisk version.
- Det låter jättetrevligt. - Bra.
Då säger vi så.
Ska jag ta med mig nånting?
Grönsaker...
Det ska jag väl kunna.
Vad många platser du har varit på! Med den här båten?
- Bara jag och hon. - Var hittade du henne?
Jag byggde henne när jag jobbade på varv i Sydafrika.
Har du byggt den här båten?
Vad duktig du är!
- Inte alls. - Jo då.
Tack.
Skål.
Hur är det att segla alldeles ensam?
Eländigt.
Kallt. Helt förfärligt.
Lägg av. Menar du allvar?
Man blir sönderbränd i solen, dödstrött och sjösjuk -ofta samtidigt-
-och är hungrig jämt.
Alltid dyngsur. Och sen har vi hallucinationerna.
- Och inte den roliga sorten, va? - Tyvärr...!
Varför gör du det om det inte är roligt?
Känslan...
En obeskrivlig känsla.
Intensiv.
Den oändliga horisonten...
Efter några dar känner jag mig som pånyttfödd.
Då finns bara man själv...
och vindarna och ljudet av båten som klyver vågorna.
- Förlåt, det där lät oerhört töntigt. - Nej, inte det minsta.
Du måste också vara seglare.
Jag älskar visserligen att segla, men seglare är jag knappast.
- Inte som du! - Det är du visst. Jag tror dig inte.
Ska vi kasta loss?
Nu med detsamma?
Javisst.
Vi kan åka nu direkt, eller i morgon...
Snyggt!
Ska jag skota hem?
- Du var ju ingen seglare! - Det är jag inte heller.
Jag lärde mig en del på skonaren, men horisonten har jag aldrig färdats över.
Richard!
Richard! Richard!
Var är du nånstans?
Mayday! Det här är segelbåten Hazaña!
Är det nån som hör mig? Hallå!
Vår senaste position var 129°V 12°N. Är det nån som hör mig? Hallå!
Mayday!
Är det nån där?! Min fästman...
Båten sjunker. Mayday!
Var är du nånstans...?!
Vart ska vi?
Helt sagolikt.
- Du ska väl inte hoppa? - Klart jag inte ska.
Lägg av.
Tami!
Sanslöst.
Tami!
Hur gick det?!
- Hur kan du vara så vild? - Vad då "vild"?
Jag har aldrig träffat nån som du.
- Orädd som en kille. - Kille?!
Jag har aldrig träffat nån som du. Känslig som en kvinna.
Jollen.
Herregud!
Richard...
Starta...!
Fan!
Nej...!
Den driver!
Stanna!
Jag kommer! Jag ska bara reparera lite först!
Så ja, det här blir bra.
Snyggt!
Hittat focken.
Nu måste vi få ut vattnet.
Det här klarar vi.
Stå kvar.
Nej...!
Stå kvar nu...
Nej!
Hjälp till nu.
Bra.
Visa vad du går för nu!
Nu kommer jag!
Vad är det för nåt?
Till mig?
Till dig.
Jag fyller ju inte år.
Nej, men jag såg den i skyltfönstret och tänkte på dig.
- Du tycker inte om den. - Jo då!
Den är jättefin.
Richard!
Snart är vi framme!
Håll ut!
Du lever!
Herregud.
Jag är hos dig.
Se på mig.
Allt kommer att ordna sig.
Allting kommer att ordna sig...
Allting ordnar sig, ska du se...
Okej, vet du vad det är för blomma?
Plumeria, va?
- Frangipani. - Va?
- Frangipani. - Stämmer det verkligen?
Kärlekens blomma.
Skapad för att dölja sopstanken.
När mamma levde sa hon att inget liv var snabbare.
På en och samma dag slår den ut, ändrar färg...
vissnar och dör.
- Vilka saker du säger... - Vänster eller höger?
- Hur så? - Det är oerhört viktigt.
Välj, du.
Om du väljer vänster sida-
- betyder det att du är upptagen och har ett förhållande.
Klokt val.
Sju år...?
Då började du alltså bygga Mayaluga när jag firade min 16-årsdag.
- Ja... - Jösses.
Och hur firade du?
Mamma och jag gick på krogen.
Jag vräkte i mig melonlikör.
- Mitt livs värsta baksmälla, tveklöst. - En vild mamma, alltså. Ung i sinnet.
- Bara ung. Hon var 31. - När hon fick dig?
När vi hade vår krogkväll. Hon var 15 när hon fick mig.
En trotsig tonåring som blivit på smällen.
Det var farmor och farfar som tog hand om mig.
- Hur var det? - Jag hade ju inget att jämföra med.
Jag försökte förstås rymma-
- men eftersom mamma aldrig var hemma kände jag mig tvungen att vara det.
Jag var skyldig henne att gå ut skolan.
Det låter väl logiskt.
Direkt efter skolavslutningen stack jag.
En tjejkompis och jag hade köpt en döhäftig buss.
Vi körde ner till Todos Santos och bodde på stranden i några månader.
Vi öppnade en salsaskola och surfade varenda dag.
Fantastiskt.
Jag hade tänkt åka hem efter ett halvår, men det var fem år sen och nu är jag här.
Nu är du här.
Ska vi ta en svängom?
Nej, jag måste få säga nej.
Jag varnade dig faktiskt.
Jag kan inte bättre.
Du har mycket mer att ge.
- Du dansar mycket bättre. - Det är klänningens förtjänst.
Det var därför du köpte den.
- Tami... - Ja.
Vill du segla jorden runt med mig?
Andas ut.
Så ja, nu är det klart.
Andas.
- Vad är det? - Revbenen...!
Herregud.
Lägg armen om mig. Beredd? Ett, två, tre, upp.
- Kan vi inte segla till Fatu Hiva först? - Jo, det kan vi väl.
Bara vi undviker Hanavave. Det har blivit rätt sunkigt.
- Varför vill alla dit? - Det är lätt att ankra.
Latmaskar.
Omoa Bay, däremot -helt parfait.
- Fina stränder? - Övernaturligt vackra.
Japan, då? Dit har jag alltid velat åka.
Skojar du? Det är mitt drömresemål.
- Då åker vi dit. Hur lång tid kan det ta? - En evighet, men det spelar ingen roll.
Jag vill åka överallt med dig.
Richard!
Men hej!
- Var sjutton har du hållit dig gömd? - Här och var.
- Vad roligt att se dig! - Jag ringde nästan kustbevakningen!
Det här är Tami.
Christine och Peter.
- Hur har ni haft det? - Bra. Följ med och ta en kopp kaffe.
Vi skulle vilja prata med dig om en sak.
Vi har fått bråttom hem till London och vi undrar...
Vi har letat efter nån, det kanske är nåt för dig...
Skulle du vilja segla tillbaka Hazaña till Kalifornien åt oss?
Du får 10 000 dollar och en förstaklassbiljett.
Nu skojar ni väl?
Inte alls. Vad säger du?
- Var nånstans i Kalifornien? - San Diego.
Wow.
Man ska inte skåda given häst i munnen-
- men skulle vi möjligtvis kunna säga två returbiljetter istället?
- Det säger vi! - Fantastiskt.
- När åker ni? - Allra senast nästa vecka.
Och vi vill väldigt gärna veta vilket avresedatum ni kan tänka er.
Javisst.
Det ska vi nog kunna klura ut.
2:a dagen på drift
Vill du verkligen att jag gör det här? Jag är skitdålig på matte.
Du klarar allt, bara du har viljan.
Så sa mamma också.
Sen sa hon att jag var för viljestark.
Jag önskar att jag var mer som hon.
Då hade jag haft barn nu och bott i villa.
Jag hade varit kvar på sjökrigsskolan om pappa fått bestämma.
Men det är mitt liv.
Vi är...
jättelångt norrut.
Vi ligger och driver. Hur långt?
Mycket längre än jag hade trott.
Latitud?
18°N.
Det är ett sökområde på 4 000 km².
Vi kommer att dö här.
Här finns inga flygvägar.
Inga farleder.
Tami...
Ingen vet att vi är här.
Det ordnar sig.
Hej.
Hur är det?
Jag vill inte känna att jag bara hänger med på dina äventyr.
Jag fattar att det är världens tillfälle.
Men jag har ingen lust att åka hem än. Det var inte alls vad jag hade tänkt mig.
Men om det är det du vill, då...
Jag är ledsen.
- Jag tänker tacka nej. - Det begär jag inte.
Jag vet.
Jag fick segla runt halva jordklotet för att hitta dig.
Då tänker jag inte bara släppa dig.
Vad är det?
Kan man få se värstingbåten?
Båten är 55 fot...
14 sekunder.
Det betyder att vi gör 2-2 ½ knop.
Vi skulle kunna nå San Diego på 25 dagar.
Men i den här motvinden kan det ta månader.
Vi måste ju inte ta oss till San Diego.
- Vad menar du? - Jo, jag menar...
att vi kan ta oss till Hawaii istället, som sjöfararna gjorde förr i tiden.
De flesta överlevde inte. Missar du Hawaii...
- Då är det öppet hav ända till Japan. - Ett skott i blindo mot ett rörligt mål.
- Missar vi Hawaii, så dör vi. - Det är en omväg på 500 sjömil.
Men då har vi strömmen och vinden med oss.
Okej, då girar vi vänster vid 19:e breddgraden.
Ja.
Så fort vi hade lagt till, sa jag: "Äntligen Rangiroa!"
Då vände sig en gubbe i närheten mot oss: "Ni är inte på Rangiroa, utan på Apataki."
- Det måste skilja 100 sjömil! - Jag vet! Mitt livs längsta seglats.
Förlåt, älskling.
- Skål på er! - Skål.
Får jag fråga varför ni måste skynda hem till London?
- Christines fars hälsa har försämrats. - Det var tråkigt att höra.
- Kommer han att bli bra igen? - Han är 94 år.
Vi skulle bli dig evigt tacksamma.
Wow, vilken vacker båt...!
Vi ska bara gå och hämta lite ginger beer.
- Känn er som hemma, vi är strax tillbaka. - Tack.
Nå, vad tycker du om värstingbåten?
Jag tycker att 4 000 sjömil är vansinnigt långt.
Ja, men på en månad får vi ihop pengar att resa ett helt år för.
Ett år...?
Vem har sagt nåt om ett helt år?
Du vill alltid bli av med mig.
Du vill alltid ligga med mig.
Här?
Det är ju vår båt nu, så varför inte?
Då följer du alltså med?
Bara för flygbiljetternas skull.
Du får vänta, snuskhummer...!
Kära mamma. Det var ett tag sen sist-
-men nu är jag på väg hemåt.
Jag ska segla tillbaka en urtjusig båt härifrån till San Diego.
Det ska ta ungefär 30 dagar, så vi bör vara där till halloween.
Kom igen...!
Nu har vi vatten!
Jag hoppas verkligen att du är hemma, för jag har med mig min kille.
Han heter Richard. Han är lite äldre och från England.
Vi har bara varit ihop i några månader-
-men det känns som om han är den rätte.
Bon voyage, turturduvor!
En stillahavsseglats lär ju visa om jag har rätt.
Jag längtar efter att träffa dig, och farmor och farfar.
Pappa också, om han är där.
Vi ses snart. Jättestor kram.
Det är allt som är kvar. Färskvarorna har vi ätit upp.
Aj.
- Är det allt? - Ja, det var allt jag kunde rädda.
Du behöver vätska.
Drick.
Blunda.
Kan du älska mig ännu mer?
Nu får du titta...!
Är det jordnötssmör?
- Vill du ha hjälp? - Det behövs inte.
Hur mycket älskar du mig nu?
Gott?
Så gott!
Herregud.
Wow... Hur skulle du beskriva himlen?
Illröd.
Inte skulle du väl beskriva en målning av Monet så?
Jo då, om den var röd!
Solnedgången är inte röd. Färgen heter...
rödbetstonat granatäpple.
Mina damer och herrar -Bob Ross!
- Rödbeta... - Klarröd!
med ett stänk mandarin och lingult, och en ack så liten gnutta karneol.
Röd.
- Himmelsröd kväll... - gör sjömannen säll.
- Vem sjutton är Bob Ross, förresten? - Vet du inte det...?!
Han är kitschens mästare. En nutida Monet.
Du skulle älska honom.
Vänta lite.
Vänta, får jag se...
- Dina kinder är... - Röda!
Absolut inte röda. Snarare...
en fräsande laxrosa ketchupnyans.
5:e dagen på drift
Tam... Vad är det?
Vänta lite.
Vi är 60 sjömil ur kurs.
- Och vi har hamnat en latitud fel. - Hur då?
Inte vet jag!
Det kanske är nåt fel med klockan, eller så har jag räknat fel.
Vi är över 1 800 sjömil från Hawaii. Och rodret gör inte saken bättre!
Det är omöjligt att hålla kursen.
- Vi måste ransonera. - Vill du svälta ihjäl?
- Vill du se dig som ett offer? - Jag har faktiskt inget val!
Sluta väsnas!
Mår du bra?
En intrasslad fock. Jag får inte loss den.
- Vi får väl låta den vara kvar. - Den bromsar ju farten.
10:e dagen på drift
- Vad är det? - Ingenting.
- Är allt som det ska? - Ja då.
Vattnet är snart slut.
Sju sardinburkar.
Nio burkar...
med gud vet vad.
Hoppas att det är persikor.
Jag misstänker att det är bönor.
Tre burkar burkskinka.
Chilisås, hurra...! Det räcker inte en vecka.
Vi kan komplettera med protein.
Jag tänker inte döda fisk.
- Varför inte det? - Det är djurplågeri.
- Maten räcker inte till Hawaii. - Det vet jag.
Men så är det.
Revbenen är brutna.
Benet krossat.
Jag är dödvikt.
Slappna av.
Lätt för dig att säga!
Det kunde vara värre. Du kan svälta ihjäl.
Det går inte! Det är för svårt!
Det gör inget.
Jag klarar det inte.
18:e dagen på drift
Vad gömmer sig här, då?
Va?
Lägg av. Vilken guldgruva.
Det är inte sant...
Nu blir det fest!
Att känna sig som en människa.
Jag önskar att du aldrig hade träffat mig.
Då hade du sluppit det här.
Då skulle jag inte ha oss att minnas.
Det finns ingenstans jag hellre skulle vilja vara.
Får jag fråga dig en sak?
- Visst får du det. - Hur dog din mamma?
Vill du verkligen veta det?
Du måste inte berätta. Jag bara undrar.
När jag var sju år hängde hon sig.
Det är ingen fara.
- Det var länge sen. - Vad hemskt.
Den första som dör i ens liv ska ju vara gammal.
Inte fan ska det vara mamma.
Med åren, så har jag väl...
- internaliserat det hela. - Vad då?
Hennes röst...
antar jag.
Jag föreställer mig att jag ber henne om råd...
och vill veta om hon anser att nånting är rätt eller fel.
Vad säger hon nu, då?
"Det är tydligen sant att alla män vill gifta sig med sin mamma."
Säg inte att jag friat med min döda mammas röst.
Herregud...!
Nu måste jag få göra ett nytt försök.
Jag älskar dig.
Jag vill alltid vara hos dig.
Och därför...
Herregud.
Vill du vara snäll och gifta dig med mig?
Du får det att låta som om jag gör dig en tjänst.
Men svaret är ja.
- Ska jag...? - Javisst.
Den blev för liten.
- Har du gjort den? - Ja.
Men jag lovar att köpa en riktig i USA.
Nej.
Den är helt perfekt.
29:e dagen på drift
Herregud...!
Hallå!
Här är jag!
Stanna!
Nej, nej, nej...
Hur kunde ni inte se oss?! Här är vi ju!
Vart tog du vägen?
Vart tog du vägen?!
Hallucinationer...
Hallucinerar jag nu?
Herregud, vi kommer att dö här! Vi kommer att dö!
Det kanske vi gör.
Så får du inte säga!
- Vill du att jag ska ljuga för dig? - Ja!
Säg att allt kommer att ordna sig. Säg att det här är på riktigt.
Vad är egentligen "på riktigt"?
Vi är antagligen redan döda.
Utmattad. Uttorkad.
Förvirrad.
Ja, men du är inte död.
Vakna. Du måste dricka lite vatten.
Lite mer...
- Du måste äta. - Det är viktigare att du gör det.
Det räcker gott och väl åt mig. Gapa nu.
Ta en liten tugga nu. Du måste äta.
- Lät du mig sova hela natten igen? - Ja.
Och hela natten därpå.
Och hela dagen därpå.
Väck mig när vi kommer till Hawaii.
Det är bara 690 sjömil kvar.
- "Bara"? - Ja, bara.
Håll dig vaken. Se på mig.
Kolla...!
Jag är...
Jag är den som färdas över horisonten.
Jag är en riktig seglare.
- Vad var det för nåt? - Det här måste du se!
- Är det en landfågel? - Ja.
- Hur kom den ända hit ut? - Kanske med vindarna.
- Ända från land? - Jag tror det.
Märkligt.
Borde vi bli oroliga?
Ta över.
Varning utfärdas för tropiskt lågtryck utanför Centralamerikas kust.
Kategori 4.
Tilltar snabbt i styrka. 12°N 107°V. Rör sig västerut med 12 knops hastighet.
Det låter inte bra!
Vänta ett tag!
11°N 123°V.
Mer än tusen sjömil från ovädrets centrum.
Det borde dö ut innan det når oss, men vi får hålla koll.
Kan vi inte bara ändra vår kurs?
Gå norrut och undvika det värsta, vad tror du om det?
Ja, du har rätt.
Allt måste vara fastsurrat.
Ja, vi måste gå upp mot vinden.
Lås rodret. Vi vill inte att grejerna ska flyga omkring.
Jag gör det!
33:e dagen på drift
Har du sett? Vakna.
Hur skulle du beskriva färgen?
Det är rosa absint.
Och blodröda ringblommor... i stark sås.
Den är röd.
Sa du röd? Har jag lyckats övertyga dig?
Den är röd, Tami...!
Ja, det är den. Äntligen.
Den är röd...!
Morgonhimmel röd...
bådar sjönöd.
Ett oväder till...?!
Du...
Herregud, du är ju brännhet.
Det ordnar sig, ska du se.
Jag ska bygga ett skydd mot ovädret.
Lossa fallet!
- Va?! - Lossa på fallet!
Lossa där!
Lossat!
Hjälp mig!
Det var bara en vindstöt.
Fantastiskt, va?
Ett enda litet lakan kan få det att kännas som om hela världen försvann. Ser du?
När jag var liten...
kom pappa och hälsade på hos farmor och farfar.
Vi visste aldrig när, han bara dök upp.
Och då blev jag alldeles uppspelt.
För han var den jag tyckte allra mest om i hela världen.
Vi surfade och åt glass...
Nästa morgon hade han alltid gett sig av. Vi visste aldrig vart, han bara försvann.
Och när jag hade fyllt tio...
slutade de släppa in honom när han dök upp.
Då blev han ursinnig.
Gormade och skrek...
Jag hörde mycket som de flesta flickor slipper höra.
Men medan det hände gick jag in i badrummet...
låste dörren, kröp ner i badkaret...
hängde en filt över duschstången...
och sen låtsades jag att jag var nån helt annanstans i världen.
Det skulle vi kunna göra nu.
Vi kan låtsas att vi är nån annanstans.
Raymond, kategori 4.
Mayday! Det här är segelbåten Hazaña, hör ni mig?
- Vi måste styra mot sydväst! - Är du säker?
Då kanske vi kan undvika det värsta!
Va?
Det var inget.
Hämta nödsändarna.
Jag älskar dig.
Ska jag ta det?
- Jag grejar det! - Var försiktig!
Håll i dig!
- Gick det bra? - Ja.
- Jag trodde att jag skulle förlora dig. - Det gör du aldrig.
- Gå ner under däck nu. - Inte utan dig.
- Vi kan slå runt. - Hon rätar upp sig. Gå ner!
- Jag tänker inte lämna dig! - Gå ner nu!
Gå ner, Tam!
Fort!
Haka fast säkerhetsselen!
Tam...
Tami...
Upp med dig.
Nu.
Richard...
Nu släpper jag taget om dig.
Jag ska alltid älska dig.
Och sen har vi hallucinationerna.
Kan du älska mig ännu mer?
Om jag inte hade träffat dig skulle jag inte ha oss att minnas.
Det finns ingenstans jag hellre vill vara.
Jag måste klara det här själv nu.
41:a dagen på drift
Hej på dig.
Är du här igen?
Vad gör du här?
Var kom du ifrån?
Är du oskadd?
Nu tar vi hand om dig.
Richard Sharp sveptes överbord och omkom. Han var 33 år.
Tami Oldham överlevde 41 dagar till havs. Hon var bara 24 år.
"En röst sa åt mig att överleva."
RICHARD HÖLL MIG VID LIV
Tami seglar än i dag.
Översättning: Jennifer Warrender Svensk Medietext